15/10/2003 11:7
|
annat
|
מאת:
|
מחשבה על סיפורי פוסט פארטום
|
כותרת:
|
אתמול, כשסיימתי לכתוב את סיפור הלידה של אלעד, שלחתי אותו לאישי (מתנה ליומולדת). אחרי שסיים להתרגש שאלתי אותו אם חסר משהו (מאחר שהוא היה הרבה יותר בהכרה ממני בכל האירוע) והוא אמר - למה לא כתבת איך הבנות של הפורום הביאו לך משאבה לבית החולים? אז אמרתי - אה, לא, זה קשור לסיפור אחר. ואחר כך חשבתי למה לא נכתוב \סיפורי פוסט פארטום כמו סיפורי לידה - זה לפעמים לא פחות קשה מהלידה, נורא חשוב שנשים יקראו, ילמדו, יתעודדו, זה המון פעמים מרגש והסוף, כמו בססיפורי לידה, בד"כ טוב. זה אפילו יותר נחוץ אולי מסיפורי לידה, כי לגבי לידה כולם יודעים שזה קשה, אבל להמון נשים מה שקורה אחר כך בא בהפתעה גמורה. חוצמזה, שאפשר ללמוד המון מנסיונן של אחרות דווקא במה שקורה אחרי הלידה. מה דעתכן?
|
תוכן ההודעה:
|
תגובות נוספות
|